Jeg er Uhtred, søn af Uhtred.
Jeg er født som adelig i England.
Vores forfædre tog dette land, og du vil dø for det om nødvendigt.
Dræb dem alle!
Jeg så min far dø i kamp, og min onkel stjæle hans land.
Jeg blev taget af de angribende.
Først som slave,
derefter som søn af jarl Ragnar.
Det var min familie, mit liv,
unge Ragnar, min bror, og Brida, min ven.
Indtil min familie blev myrdet af Kjartan den onde og hans enøjede søn, Sven.
Og min søster blev taget som gidsel aftenen før sit bryllup.
Jeg flygtede til Alfred, den saksiske konge i Wessex.
Jeg forelskede mig i en hedensk dronning,
der så min søster i et syn.
Uhtred, hun lever og holdes fanget mod nord.
I år 878 ved Ethandun
sloges jeg ved kong Alfreds side
for at slå danerne og drev dem ud af Wessex,
men prisen var høj.
Uhtred Ragnarson...
Jeg har en gave til dig.
Din dronning!
Freden blev sikret med gidsler, Brida og Ragnar.
Og ved at den danske jarl blev døbt og helligede sig den kristne Gud.
Og Uhtred den gudløse?
Min vej førte mod nord
mod blodfejder, mod hævn
og mod Bebbanburg.
Skæbnen betyder alt.
- Ingen nåde! - Ingen nåde!
Ingen nåde!
Herre?
Herre? Er ideerne passende?
Jeg har prøvet både at vise mod og ofre.
Overfor en frygtelig fjende.
Men jeg ser ikke Gud.
- Han var der, i os alle. - Herren være lovet.
Nyheden om sejren spredes i hele landet.
Folk vil høre, at det var Guds værk.
Han var blandt os.
Aethelflaed, kom med mig,
- før du gør ham fortræd. - Ja, mor.
Witan er fyldt til randen.
Samtlige adelsmænd kommer for at mænge sig.
Ikke alle fortjener det.
KONGERIGET WESSEX
Wessex er i sikkerhed.
Men adelsmænd,
for at holde Wessex sikkert må vi nu se udover dets grænser...
Mod Mercia, East Anglia, Cornwallum, Wales og mod nord...
Til Northumbria
og den engang store og hellige by Eoferwic,
hvor kristne mænd og kvinder nu lider under danernes mørke styre.
Der er to nordboere,
Sigefrid og Erik...
To gudløse brødre med en enorm appetit for land, sølv, slaver og krig.
Jeg vil have det kendt,
og de skal vide,
at Gud, Alfred og Wessex' adelige holder øje.
Dommens dag vil komme!
Gør plads, gør plads!
Er dette kong Alfreds palads?
Stop! Træd væk fra kongens garde.
Jeg har et brev, han vil ønske at læse!
I må lade mig komme forbi!
Om alt for kort tid vil Aethelflaed være gammel nok
til at blive forlovet, og dernæst gift.
Kræver du en liste over bejlere, herre?
Ja.
De må sømme sig for min datter, hendes mor og Wessex
og min ide om et forenet land.
I hvilken rækkefølge, herre?
Spørg mig ikke, min ven. Jeg beder til, at jeg aldrig skal vælge.
Herre, tilgiv afbrydelsen, lad mig præsentere broder Trew.
Herre, jeg er beæret.
Broder Trew har rejst nordfra.
Cumbraland, det vestlige Northumbria.
Han har et brev, der vidner om syner og en profeti.
Fra himlen, herre, det sværger jeg.
Abbed Eadred af Cumbraland drømte om et syn,
og dette syn talte til ham.
Synet var sankt Cuthbert!
- Cuthbert. - Direkte fra himlen.
Abbeden fortæller om Cuthberts instruktioner i brevet.
Herre, for sakserne og britannerne i norden haster det.
Vi er fortabt.
Vi herskes af danere. Vi har brug for en kristen frelser.
Den frelser er Guthred.
En mand, der blot er en slave og først selv må frelses.
Efter påbud af den velsignede Cuthbert.
Dørene er åbne for elementerne, broder Trew, ikke andet.
Det kan gøres, herre, det kan arrangeres
med din hjælp og vejledning.
Og du skal få den, broder Trew, det er jeg sikker på.
Fader Beocca, jeg sender bud, når jeg har læst brevet,
hvilket jeg vil gøre straks, gå ikke.
Nej, herre.
Indflydelse udenfor Wessex, Odda.
Fra Himlen.
KONGERIGET MERCIA
- Goddag. - Det er det, søster.
Dit sværd!
Det er ikke dit sværd.
Du kan beholde det sølv, du har taget, men ikke sværdet.
Vend dig om og stik af, pige.
Jeg har dræbt...
Og jeg vil dræbe igen, er jeg sikker på.
Men forhåbentlig ikke i dag...
Pige.
Godmorgen, herre.
- Hun gjorde det samme ved mig. - Vi tager af sted.
Kunne du ikke have rystet mig vågen?
Du må holde op med at drikke og hore
- og gøre det, vi kom for. - Jeg er våd!
Dit sværd er blevet stjålet, herre, ligesom dit sølv.
Hild!
Jeg har fundet Slangeånde, og når du kan stå, får du hende igen.
- Vi tager af sted. - Jeg beslutter, hvornår vi tager af sted!
Jeg er Uhtred, søn af Uhtred.
- Jeg vil ikke belæres af en nonne! - Hun tager ikke fejl, herre.
Du har drukket nok byg til flere marker.
Ej heller vil jeg belæres af en røv!
Hvis du drikker for at glemme Iseult, gør du hende ingen tjenester.
Hendes minde bør værdsættes,
ikke mistes i en tåge af ale og barme.
Mit sværd.
Rider vi mod Northumbria
eller den næste kro og det næste krus ale?
Hvad skal jeg i Northumbria med en hær på to,
en nonne og en pjalterøv?
- En loyal pjalterøv. - Gøre dig klar.
Til hvad?
At dræbe Kjartan og de mænd, der omgiver ham?
Du kan begynde med at opføre dig som en herremand!
Eller kan vi tage tilbage til Winchester?
Nej, vi kan ikke tage tilbage til Winchester.
Sagde hun ikke, at din vej førte nordpå?
Tak.
KONGERIGET NORTHUMBRIA
Tilgiv mig, herre...
Jeg beder dig, herre.
Må dine guder beskytte dig på din færd.
Hvad ved du om mine guder?
Intet. Jeg mente intet ondt.
Sigefrid, lad ham være, han er kun en præst.
Kom, bror, vi har skotter at dræbe.
Erik.
Byen efterlader vi i dine hænder, den er vores, og skal forblive vores.
Det vil jeg sørge for.
Du har nok mænd.
Hold dem ædru, og dræb ikke for morskabens skyld.
Nej, herre.
Du gør mig stor ære, herre,
selvom jeg ville ønske, at jeg kunne tage med.
Husk, hvad vi har mere brug for end sølv, er kvinder!
Rødhårede kvinder!
For det hav, der venter os, for kampens glæde!
Og for skotternes blod!
Fader Hrothweard, vi har ventet på dig.
Jeg serverer.
Vi må rejse os.
Hver dag hører vi historier om, hvad der er sket i Wessex.
Brødrene er i dette øjeblik
på vej nordpå med deres hær, de vil nok være væk i månedsvis.
Der er intet bedre tidspunkt end nu.
Vi må følge Alfred
og dræbe alle danerdjævle og nordboere i Eoferwic.
I Faderens, Sønnens og Helligåndens navn.
Jeg siger ikke bordbøn!
Det er et kampråb!
Røg.
Danere.
Danere ville ikke slagte danere på den måde.
Hvis det er nedslagtning, herre,
og det virker sådan, hvorfor rider vi så mod den?
Vi er nysgerrige.
Bekæmp en daner!
Afprøv dine sværdevner!
Kæmp mod en lort, direkte fra Djævelens røv!
Du kan skære ham, men ikke dræbe ham!
Og hvis han dræber dig, er det bare sådan.
Flere fjolser.
Slå ham! Slå ham!
Slå ham!
Slå ham så!
Herre?
Herre, vi er saksere, det angår ikke os.
Hvis du vil kæmpe, kan det være med mig.
Det er herremand Uhtred af Bebbanburg og af Wessex!
Det er en sport, herre, tidsfordriv.
Jeres sport er forbi!
Tag dit sværd.
Tag det.
Herre, manden tilhører mig.
Han er min fange.
Han havde kommandoen.
Er det Valhal, du vil have?
Med tiden, herre.
Frihed ville være mit første valg.
- Hvem tjener du? - Brødrene, Sigefrid og Erik.
De kæmper mod skotterne.
Jeg beder dig, herre, han vil være min indtjening.
Halig, giv den lortevæsel en mønt.
En mønt, herre?
- Han skulle være min indtjening i et år. - Ikke ét ord til, jeg advarer dig.
- Gå nu. - Hvad?
Gå.
Dig!
Sig dig navn og dit ærinde!
Du har en nonne som selskab,
men du ligner en daner!
Mit ærinde er mit eget, og angår ikke en præst.
Han er Uhtred af Bebbanburg, fader.
Uhtred?
Er du den Uhtred,
der tjente Alfred ved Ethandun?
Det er jeg.
Lovpris Ham.
Lovpris Gud. Det er et tegn.
Har du hørt om Ethandun?
Ikke kun har vi hørt om slaget, herre, vi har rejst os på grund af det.
Og for kun få dage siden sendte Alfred sin egen præst.
Har I dræbt alle danerne, der herskede i Eoferwic?
Det har vi.
Alle dem, der ikke flygtede.
Den hellige by Eoferwic byder jer velkommen.
Vi vil give jer mad og ly og tak, herre Uhtred.
Gud velsigne dig.
Vi tager os af hestene...
Og så finder jeg Alfreds præst.
Vi bærer det hele, det skal vi.
Men hvad garanti har vi for, at han ikke stjæler Alfreds sølv?
Ingen.
Det er den risiko, vi må løbe.
Har du stjålet fra Alfred, fader Beocca?
Uhtred! Du godeste, Uhtred!
Sikken glæde at se dig!
Også at se dit skaldede hoved.
Jeg har bedt til, at vores veje ville krydses.
Det er et tegn, Guds vilje.
Broder Trew, det er den mand, jeg har talt om.
Og her er han. I vores nødens stund, her er han.
Vi rejser mod nord med Alfreds velsignelse og sølv.
Det er en løsesum for at befri en slave,
men ingen almindelig slave.
Manden er mærket til at blive konge.
Af Cumbraland. Hans navn er Guthred.
En daner?
Men en god mand, en mand af Gud.
Sankt Cuthberts hellige hånd har sagt, at Guthred skal blive konge.
En profeti.
- Min gode Gud. - Han viste sig i en drøm
for abbed Eadred af Cumbraland.
Han udnævnte Guthred til konge af både saksere og danere.
- Hvor mænge mænd er der? - Hundredvis, tusinder måske.
- Krigere? - Nogle, ja, selvfølgelig.
Alfred ville ikke være tilfreds med, at han kun var konge af Cumbraland.
Ja, Alfred ville ønske, at Guthreds indflydelse
spredtes over hele Northumbria.
Inklusive her i Eoferwic.
Kom med os.
Hjælp os med at befri Guthred.
Beskyt løsesummen, til den leveres, så ved jeg, at det vil belønnes.
Hvem er din aftale med?
En slavehandler.
Landsbyen, hvor vi skal mødes, ligger i et land,
der tilhører nogen fra din fortid.
Kjartan.
Kjartans land vil være fuldt af mænd.
- Krigere. - Fader, hvem har beskyttet jer så længe?
Har I ingen vagter?
Vi har samlet en gruppe svagelige mænd, der lider af Det hvide strejf.
Spedalskhed er en forfærdelig forbandelse.
Sæt staklerne i en vogn,
så tør ingen nærme sig.
Ingen kan forestille sig, at skatten ligger ved sygdommens side.
Din konge, Guthred...
Er Kjartan hans fjende?
Ja. Det var Kjartans mænd, der dræbte hans far.
Guthred selv blev fanget og solgt som slave.
Så han ville være klar til at rejse en hær mod Kjartan?
Han ville være allieret, det er jeg sikker på.
Og jeg er sikker på, at Uhtred kun er én mand.
- Mod mange. - Nej.
Nej, Uhtred er mere end kun én mand.
Og han er her af en årsag.
Jeg er kommet for at ønske dig godnat, herre.
Hvil dig vel.
Bliv.
Jeg har tænkt på Northumbria.
Eoferwic er nordens største by,
at gøre den saksisk igen ville bringe håb.
Det ville være et symbol.
Ja.
En fæstning, hvorfra alle danerne i norden kan udfordres
og England vokse.
Burde du ikke sove, herre?
Jo, jeg burde sove.
Jeg har altid ville spørge om ravet i dit sværds skæfte.
Er det pynt, måske mere?
Jeg fik det af min far, da jeg blev født...
For at minde mig om, hvem jeg er.
Hvem du er, herre...
Defineres af det, du gør.
Og hvad du har gjort, har givet dig et ry...
Men ry er ikke et skjold.
Jeg tror, at fader Beocca beder om for meget.
Nej.
Nej, det er skæbnen, at jeg er her.
Det er skæbnen, at du gennemblødte mig
og sendte os på vej.
Kjartan har uden tvivl folk i den landsby.
Men han og hans enøjede søn, Sven, myrdede min familie, så de må mødes.
Og jeg skal finde min søster.
Er du sikker på, at hun stadig er i live?
Iseult var sikker.
Så burde du sove.
Hild.
Jeg ville sove bedre ved siden af en kvinde.
Skal jeg hente en spand til, herre?
Vi tager af sted!
Kan du lugte nordsøen, knægt? Northumbrias luft?
Jeg kan lugte og mærke det, fader.
- Det føles som hjemme. - Det gør det.
Se ikke på mig, herre.
Er det forkert? Du er smuk.
Og du har en appetit, jeg ikke ønsker at stille.
Jeg er hos dig, fordi jeg er i sikkerhed.
Jeg vil gerne have, at du lærer mig at kæmpe, at bruge et sværd.
Evner. Danerne kalder det sværdevner.
Så vil jeg gerne have, at du lærer mig sværdevner.
Så du kan dræbe mænd, der stirrer?
Nej, herre, så jeg kan beskytte mig selv og mine kære.
Inklusive dig.
Vi bliver forfulgt.
- Det er du nok klar over. - Ja.
Gør vi?
Af hvem?
Kjartans mænd.
De er hyrderne, vi er fårene.
- Så er det en fælde. - Ja.
Du går ind på slavemarkedet alene.
Og hvad sker der så, døden?
Jeg følger efter. Jeg bliver hos de spedalske.
- Vil du ikke ride ved vores side? - Nej.
Dit formål er at beskytte os.
Kan de ride?
Vil du vide, om de spedalske kan ride? Det aner jeg ikke!
Beocca, hvad er det for noget nonsens?
Hvis vi skal redde Guthred og overleve længe nok til at se ham kronet,
så skal slavehandleren og enhver, der er i ledtog med ham, frygte mig.
De vil ikke forhandle.
Og jeg er kun én mand, så...
De må frygte mig, og jeg vil vælge hvordan.
Beocca, du skal gøre din del.
Af sted!
Kan du lide den her?
Han er hurtigt, hårdtarbejdende.
Kom med en til.
Den her er en af mine bedste.
Kan du lide ham?
Han er meget stærk, meget ung.
Noget for dig?
Der kommer ryttere!
Goddag!
Det er min ven, sølvmunken!
Og med gæster.
Og en kvinde!
Hvor dejligt.
Jeg har glemt dit navn, sølvmunk, men ikke vores pris.
Har du den?
Har du vores mand, Guthred?
Jeg har jeres mand. Selvfølgelig har jeg jeres mand.
Så lad mig se ham.
Nej! Du giver mig sølvet nu.
Hun ser stærk ud.
Det kan jeg lide.
Kvinden er ikke en del af prisen.
Gode stærke ben til at holde fast om mig.
Jeg vil se Guthred. Guthred!
Vis dig!
Guthred af Cumbraland!
Kan du høre mig?
Jeg beslutter, hvornår du får din mand at se.
Du giver os løsesummen, og du giver os den nu.
Du gør, som jeg siger.
Hop ned fra hesten, pige.
For gammel til at beholde.
- Tag dine skørter af. - Nej.
Herre, der mangler ryttere.
Hvad siger du?
Der mangler mænd.
Jeg talte fem heste mere, end der er her.
De må gemme sig, herre.
Præst, har min mand ret?
Er der flere ryttere?
Han har ret, herre,
men rytterne, de kom ud af det blå
og spurgte, hvor vi var på vej hen.
Og vi bedte til, at de ville lade os være og forsvinde.
Ville I af med dem?
Tro mig, når jeg siger, at de ikke var af denne verden, herre.
De var ikke mænd som du og jeg.
Hvad mener du med, at de ikke var mænd?
Hvorfor gør du det?
Dette... Tegn til din gud?
Vi bedte om hans beskyttelse, herre, mod rytterne.
Hvis de ikke er mænd, hvad er de så?
Hold op, at tale om dem kan hidkalde dem.
Hvorfra?
Du siger intet.
Kan vi ikke bare give jer sølvet og komme videre, herre?
Der er intet at frygte udover en præsts løgne.
Det ved jeg.
Herre.
Gud i Himlen, det er ham.
Hvem?
Vi er kommet efter jeres sjæle!
Jeres sjæle!
Hvem er du?
Jeg er Odins budbringer.
Jeg kommer fra dødehallen!
Er du Sven Kjartanson?
Svar mig!
Hvad vil du med Sven Kjartanson?
Jeg er sendt for at tage sjælene fra både Kjartan og hans søn.
Angrib.
Angrib!
Ingen rører sig, eller Sven Kjartanson dør!
Hør mig!
I må alle tage herfra.
Gå!
Eller bliv forbandet af en af mine rytteres berøring.
Gå!
Du skal ingen steder på nær til Djævelen selv.
Jeg burde dræbe dig nu. Jeg burde tage dig stykke for stykke!
- Nej, skån mig. - Odin vil tilgive mig, er jeg sikker på.
- Jeg vil forandre mig... - Du vil aldrig forandre dig!
Du kan ikke forandre dig!
Herre!
Herre, jeg beder dig.
At han frygter dig er nok.
Lad ham tage den frygt med til Kjartan.
Må vi befri fangerne, herre? Søge i burene efter en ven, en konge?
Ja. Jeg ønsker ikke noget fra jer.
Tak, herre.
Vi forlader stedet, så snart vi finder ham.
Det ville være bedst.
Guthred! Guthred?
Vi søger Guthred af Cumbraland...
- Søn af Harthacnut. - Jeg er Guthred.
- Hvad kan jeg hjælpe med? - Herre?
Er det dig?
Vi har fundet dig.
Det virker sådan.
Hvem er I?
Find hjem i mørket.
Hør mig!
Hør mig nu!
En sølvmønt til den, der befrier mig.
To mønter!
Og min fars tak!
Hvem der? Sig dit navn.
Hvis du er på denne jord, vil du vide, hvem jeg er.
Du vil vide, at du ikke skal gøre mig noget.
Præsten siger, at det er dig, jeg skal takke for min frihed.
Jeg skaffede ikke løsesummen.
Ingen løsesum blev betalt.
Den skal tilbage til kirken.
Der bør gå nogle mønter til dem, de spedalske.
Uden dem ville vi være døde.
Og nu hvor jeg åbenbart er konge, vil jeg belønne dem.
Det er til dig.
Kongen bringer mig mad.
- Fik du ikke mad hos Alfred? - Kender du Alfred?
Alle danere i landet kender til Alfred,
og selvom de var slaver, talte nogle af de sidste fanger om Ethandun.
De talte om Uhtred, om hvordan han brød en skjoldparade.
Du burde betale en skjald for at skrive en sang.
Det gjorde jeg i Mercia.
Jeg var fuld, og sangen havde ingen klang.
Jeg står i gæld.
Mine ord har ingen klang,
men de er oprigtige.
Du har bragt mig tilbage til livet.
Så skylder du mig.
Det gør jeg... Det gør jeg.
Tjen mig.
- Tjen dig? - Slut dig til mig.
En konge har brug for en kommandør.
Tænk over det...
Uhtred af Wessex.
- Jeg er af Bebbanburg. - Det er du.
Er det din hensigt at rejse en hær?
I aftes var jeg stadig slave...
Rejs en hær, så vil jeg kommandere den.
Men kun hvis det er din hensigt at gå mod alle nordens herrer,
Kjartan, og brødrene og den mand, der stjal mit land...
Min egen onkel!
Det skylder jeg dig...
Uhtred af Bebbanburg.
Nu må jeg vænne mig til, hvem jeg er.
Velbekomme.
KONGERIGET NORTHUMBRIA
Hvorfor skulle en død rytter ride med spedalske?
- Var de også døde? - Jeg spurgte ikke.
Han behøver ikke ride sammen med nogen.
Han er død... Uovervindelig.
Far, det var, som jeg siger.
Jeg ved, hvad jeg så.
- Hvordan skal vi dræbe en død? - Skære ham i stykker? Små...
Det er et nummer! Han er en løgn!
Få hende til at holde kæft! Kælling!
Det virkede ikke som et nummer.
Alt, hvad jeg har sagt, er sandt.
Dig, Fiske.
Tror du, at rytteren er vendt tilbage fra de døde?
Ja, herre, det virker sådan.
Tror du så, at han er sendt af Odin for at tage min sjæl?
Han kom sammen med præsterne og en løsesum?
Ja, herre.
- Men der blev intet sølv betalt. - Nej, herre.
Men de tog deres mand.
Vi finder slaven.
Vi finder de spedalske, og vi finder præsten.
Sammen vil de fortælle os alt, hvad vi skal vide om den rytter...
Død eller ej.
Du er ikke velkommen her.
Du er aldrig velkommen her.
Min far beder om, at du holder hundene i ro.
Thyra, hvis du ikke adlyder,
får han dem alle dræbt, igen.
Og igen vil du komme med hvalpe.
Han vil lade mænd tage dig.
Jeg siger hver gang,
at du ikke behøver leve sådan.
Du behøver ikke spise og sove hos hundene.
Det er mit ønske.
Jeg drømmer om dig...
Som du var.
Jeg drømmer ikke om andet end ilden.
Min bryllupshalskæde,
kan du lide den?
Hvis der er kærlighed til mig tilbage i dit indtørrede hjerte,
så tag din kniv og dræb mig.
Hvordan kender du nordboerne, Sigefrid og Erik?
De er taget til Alba for at kæmpe mod skotterne.
En fejl.
Ja, de vil tabe mange.
De mænd, de efterlod i Eoferwic, er blevet dræbt.
Den er åben og ubevogtet.
Det er kun min anden dag som konge af Cumbraland,
og du vil allerede have mig til at blive konge af Eoferwic?
Hvorfor vente?
Brødrene vil komme tilbage, svækkede eller ej.
Jeg ser hellere, at de bliver udenfor Eoferwics mure.
Herre!
Herre, den romerske mur!
Vi følger muren hele vejen til Cumbraland, hjem.
Og så, Uhtred, gør vi klar til at tage Eoferwic.
KONGERIGET NORTHUMBRIA
Jeres konge!
Jeres konge kommer!
Gør jer klar!
Jeres konge!
Han er her snart!
Sørg for at hilse ham.
Få ham til at føle sig velkommen!
Abbeden. Hvor er abbeden?
Broder Trew?
Lady Gisela.
Du lader til at have nyheder?
Det har jeg, frue, store nyheder!
- Hvad? - Han er her.
- Hvem? - Din bror, kongen.
Er han i live?
Han har det godt. Og han er tæt på, meget tæt på.
Jeg må informere abbed Eadred.
Herre Abbed.
Han er her.
Byd vores konge velkommen!
- De tror, at du er konge, herre. - Gud velsigne dig, herre!
Så lad ham være konge.
Konge for en dag.
Tak. Og må Gud velsigne jer alle.
Uhtred, det er nærmest blasfemi.
Tak, fordi I tog jer tid til at hilse kongen.
Hold op med det nonsens.
Beocca, de elsker mig!
Fordi de ikke aner, hvilket fjols du er!
Forsigtig, præst, eller han tager dit hoved.
Ikke før han får min støvle at mærke!
Lad mig præsentere Dronning Hild af vandspanden,
slavehandlerens undergang og engang smidt ud af klosteret!
Det blev jeg ikke!
Min herre fortæller løgne alt for let.
Jeg er den første, der officielt hilser ham.
- I venter på min tilladelse. - Ja, herre.
Konge!
- Konge! Jeg er abbed Eadred. - Abbed, nej...
Det er mig, den velsignede sankt Cuthbert viste sig for i drømmen, en skøn drøm.
Abbed...
Han viste mig dit ansigt...
Og han kaldte dig "konge".
Tak.
Er du sikker på...
At det ikke var det her ansigt, som du så?
Hvad?
Guthred!
Det er dig!
Jeg vovede ikke at tro det.
Jeg vovede det ikke.
Det er sandt.
Det er Guthred.
Ja, selvfølgelig. Selvfølgelig!
Nu ser jeg ligheden.
Tilgiv mig, herre. Jeg har øjne som en gammel mand.
Herre, jeg er abbed Eadred.
- Det er mig, den velsignede... - Abbed Eadred.
Jeg har hørt om din drøm.
Du må være en hellig mand.
Du er i sandhed velsignet.
Det er jeg, herre, det er sandt.
Lad os ikke spilde mere tid. Vi har ventet længe nok.
Herre, du bliver kronet i dag, i dette øjeblik.
En konge, som jeg lovede,
søn af den store kriger Harthacnut,
er ankommet!
Kongen, der vil lede os alle, danere og saksere
mod den ondskab, der lever i Northumbria...
Er her!
Med dette sværd,
Cumbralands sværd,
og med Guds nåde,
må du finde styrken til at lede og inspirere alle mænd.
Amen.
- Amen. - Og nu, herre,
træder vi ind i kirken for den kongelige ed.
Den skal sværges på selve sankt Cuthberts lig.
Cuthbert?
Er han her?
Hele hans lig.
Gud i Himlen...
Jeg har aldrig troet, at jeg ville se den dag.
Er det ham, fader?
Det er det.
To hundrede år efter sin død er han hel...
Et tegn på hans helligheds dybde.
Åh, helligste Cuthbert,
vejled os og før os til din ære
for Ham, der døde for os.
Amen.
- Amen. - Amen.
Se, hvor ufordærvet kødet er,
et mirakel.
Tag hans hånd, herre...
Og sværg din ed.
Uhtred, du er kommandør for mine tropper.
Du skal være ved min side.
Uhtred, knæl.
Tag hans hånd, herre.
Gud og den velsignede sankt Cuthbert har givet os en konge i dag.
En konge, der skal rejse en hær,
og den hær skal marchere i hans navn,
og al ondskab skal uddrives!
Det sværger du.
Jeg sværger.
Vivat Rex Guthred!
- Vivat Rex Guthred! - Vivat Rex Guthred!
Guthred,
eller skal jeg kalde dig herre nu?
Du kan kalde mig, hvad du har lyst til.
Nuvel, herre gåselort, jeg vil trække mig tilbage.
- Hild bliver hos mig. - Ja.
Det er så godt at se dit skæve lille ansigt igen.
Det er så godt at se, at du stadig er et fjols.
- Sov godt. Sov godt. - Godnat.
Sov godt, frue.
Bliv nu ikke for fuld, herre,
for i morgen skal du lære mig sværdevner.
Og måske en dag vil jeg redde dit liv.
Din søster er køn.
Uhtred, jeg ville tro, at du ville finde en ged med kjole på køn.
Godnat.
Det selvsikre, langhårede fjols der.
Er han en fare?
Mod hvem, abbed?
For os alle og vores mål.
Selvom han mangler ydmyghed, er Uhtred grunden til, at vi lever.
Beskyttede han dig bare af ren godhed?
Hvad vil han med Cumbraland og vores nye konge?
Han vil have Bebbanburg, sit fædrehjem,
og kongen vil hjælpe ham.
Han må holdes øje med.
Han er en skuespiller, er jeg sikker på.
Vær nu rar.
Har du stadig folk i Northumbria?
Nogle.
De fleste har slået sig ned, men jeg kan stadig tilkalde dem.
Og jeg har mænd i East Anglia hos jarl Guthrum.
Hans navn er Aethelstan nu.
Det er måske hans kristne navn, herre...
Men for os er han Guthrum den svage.
At søge fred er ikke en svaghed.
Slaget om Ethandun var vores.
Kun med fred kan man bygge.
Kun med fred kan et folk vokse.
Vokse sig fede?
Vokse som ét, Brida.
Det er sandt, at i dele af norden
lever saksere, danere og britannere nu side om side, ikke?
Det gør de...
Men det er danerne, der hersker.
Nu må krigsherrerne finde krig andetsteds, i Irland og Alba.
Krig er måden at tjene sin formue.
Jeg er uenig.
Krig er måden at tage en formue, jarl Ragnar,
det er landet, der bytter og tjener den.
Og for at landet kan bytte og blomstre, må der være fred.
At være viking er en levemåde.
At være viking er en måde at dø.
Og der er mange danere, skulle jeg mene, der vil mere i livet end at dø.
Herre... Man er aldrig mere i live,
end når man sejler et skib mod en fremmed kyst.
Det er vi enige om.
Far!
Far.
Jeg har nyt om slaven, Guthred.
Han er blevet gjort til konge... Af Cumbraland.
Fiske?
Det er sandt, herre, vi hørte det fra købmændene.
Hvor er disse købmænd?
Vi hørte samme historie tre gange, fem gange...
Vi hørte den tre gange.
At Guthred nu er konge!
- Hvad med den døde rytter? - Herre...
Kong Guthred samler en hær
af både danere og saksere.
Og kommandøren af denne hær er lige netop det,
både daner og sakser.
Hans navn er Uhtred.
- Er du sikker? - Ja.
Tekil.
Herre?
Hvis kongen af Cumbraland samler en hær, slutter du dig til ham.
Hvis du får chancen, kan du dræbe kongen.
Men du bringer hans kommandør med tilbage til mig.
- Tag hans øje. - Ja.
Du kan tage hans øje...
Men jeg vil have ham her, og jeg vil have ham i live.
Og jeg tager ham stykke for stykke.
Jeg vil få ham til at lide.
Uhtred Ragnarson...
Er min.
Oversættelse: Anders Langhoff